Romero: “No vull tornar a seure en una taula on hi ha aquests agressors"
La santcugatenca Mai Romero va patir agressions sexuals dins de la seva mateixa família quan encara vivia al seu país, Veneçuela
Mai Romero és de Veneçuela i des de molt petita va començar a patir agressions sexuals per part de membres de la seva família. Explica que el seu primer record de maltractaments és quan tenia un any i mig, tot i que explica que hi ha gent que li diu que no pot tenir aquest record. Afirma que li van venir al cap els maltractaments i agressions sexuals per part d’homes de la seva família d’adulta quan donava de mamar al seu primer fill. “Van començar els records”. La santcugatenca Mai Romero va patir agressions sexuals dins de la seva mateixa família quan encara vivia al seu país, Veneçuela. Quan va ser mare va decidir explicar la seva història i ho va fer públic amb un vídeo i una pàgina web que es va encarregar de fer arribar als seus agressors. Mai Romero forma part de la fundació santcugatenca Salut Plus que es dedica a donar atenció psicosocial al pacient crònic.
Expliqui’ns quina és la seva història?
El primer record el tinc quan tenia un any i mig i és que tinc la imatge de com si estigués prenent el biberó, però no era un biberó, era un penis. Després tinc altres records d’escenes de més endavant i és l’escena d’algun home asseient-me a la falda i estrenyent-me les natges amb el seu penis. Estic essent una mica detallista, perquè hi ha persones que poden tenir diferents tipus d’abusos.
Quan se n’adona que és una dona maltractada?
Sempre ho vaig saber, quan el primer agressor em va posar la mà dins de la meva roba interior. Ets una nena, però ho saps, era conscient que això no estava bé perquè no et fa sentir bé. Però dins de la meva família o no se n’adonaven o no se’n volien adonar. Com a nena veia que no passava res, i ho vaig deixar estar, però sabia que no estava bé, perquè jo no em sentia bé amb el que havia passat.
"Ets una nena, però ho saps, era conscient que això no estava bé perquè no et fa sentir"
Quan decideix explicar-ho?
Ho decideixo explicar perquè el procés de donar de mamar va despertar-me aquell primer record. I l’olor del meu bebè em va despertar la necessitat d’explicar-ho. Vaig buscar molt el suport quan ho vaig explicar.
Ho explica de seguida?
Vaig esperar un any, perquè volia estar segura del que estava sentint. Vaig buscar teràpia individual i cercles on buscar suport. I vaig descobrir que podia fer alguna cosa diferent a la meva vida del que s’estava fent en el si de la meva família. No vaig parlar de la nit al dia, va ser tot un procés. Vaig buscar cercles de dones aquí.
"Vaig buscar teràpia individual i cercles on buscar suport"
Va tenir diferents agressors?
Sí, i tots dins de l’àmbit familiar. Eren germans de la meva mare. I altres homes que venien de visita a casa meva també abusaven de mi.
Va fer la seva vida després?
Sí, vaig viatjar, vaig anar a la universitat. En definitiva, vaig fer la meva trajectòria com qualsevol persona. I això surt quan estic aquí quan vaig tenir el meu primer fill va canviar alguna cosa dins meu. La mirada cap a la meva família va començar a canviar, ja que vaig sentir que jo estava veient les coses a través dels meus fills. Alguna cosa havia de fer jo diferent. M’emociono perquè quan vaig fer això vaig trencar les cadenes amb la meva família.
Per què creu que ho ha d’explicar?
La meva intenció d’explicar tota aquesta història i de buscar espais on buscar suport i de continuar aprenent a transitar aquesta experiència és perquè bàsicament hi ha altres persones darrere meu. Hi ha cosines i nenes. No vull tornar a seure mai més en una taula on hi ha aquests agressors, ni vull exposar els meus fills davant la seva mirada. Aquest és el meu fil conductor que em va trencar les cadenes.
Aquestes situacions es repetien a la família?
Sí. Me’n vaig adonar que això era una cosa que es repetia a la família, ja que la meva mare va tenir una generació d’abusos sexuals. En algun moment això s’havia de parar.
Ho explica què passa amb la seva família?
Quan vaig decidir fer-ho va ser amb un procés d'acompanyament terapèutic individual. He estat acompanyada tota l'estona, aquesta ha estat l'eina principal que tenia. També he trobat el suport amb un còmplice de vida, que és el meu marit. Perquè quan vaig decidir trencar amb aquesta forma de viure la vida, vaig començar a decidir amb qui volia estar i amb qui em volia relacionar. És que fins als 20 anys amb qui em relacionava era amb abusadors o amb còmplices.
"Vaig decidir trencar amb aquesta forma de viure la vida, vaig començar a decidir amb qui volia estar i amb qui em volia relacionar"
Prendre consciència l’empodera?
A mi em va empoderar i em va portar a fer la denúncia per etapes. La primera etapa va ser buscar suport i després destapar l’olla d’una manera pública. Vaig fer un vídeo que està a You Tube on explico molt detalladament com, quan i qui. Ho decideixo fer públic i va arribar als agressors. Abans d’això, vaig fer una investigació per trobar tots els contactes per assegurar-me que una vegada la feina estigués feta, arribés als seus correus electrònics. Se’n va assabentar tota la família, que és molt gran.
Quina reacció va haver-hi? Suposo que algú va posar en dubte la teva història.
Ho he viscut amb molt de dolor quan et posen en dubte una cosa que saps que és real. La reacció de la família va ser negar-ho i els fills dels agressors ho van negar. No estan preparats per afrontar una situació com aquesta. És una cadena molt dolorosa. Era una cosa que s’havia de parar, i jo vaig decidir parar-ho amb una pàgina web i un vídeo públicament. Ho vaig fer per les dones de la meva família, per les cosines que s’asseuen en aquella taula.
"La reacció de la família va ser negar-ho i els fills dels agressors ho van negar"
El procés de superació comença quan ho explica?
Jo no sé si hi ha alguna cosa que s’hagi de superar, en el meu cas és una cosa que s’ha de transitar. Entenc que va passar i que no va ser la meva responsabilitat. Puc entendre als abusadors i a la meva mare i a la meva família, en aquell moment van donar el que tenien no els hi va arribar per res més. No tenen més. No jutjo, ja no té sentit. Ja va passar. El que faig és transformar tot allò i mirar què fer amb tot això. Què puc fer jo amb això? Jo ara sóc atenta, responsable des de tots els punts de vista. M’ha fet tenir una mirada diferent davant de la família, no necessàriament perquè sigui la meva família els he d’asseure a la meva taula amb aquella devoció que jo tenia i buscant l’aprovació que amb mi es tradueix en “creu-me, siusplau”.
"Una de les coses que passa és quan ets abusada sexualment, és que cuides més"
Això també et facilita donar-los als teus fills eines per si mai es troben en una situació així?
M'informo constantment de com puc cuidar i protegir el meu nucli familiar i començo per explicar quines són les parts del nostre cos. No m'invento històries. Això sí, vaig pas a pas amb l'edat que tenen. Quan sigui el moment també veuran el vídeo que vaig fer. No sé què passarà, però jo m'estic preparant. Una de les coses que passa és quan ets abusada sexualment, és que cuides més. A mi se'm va afilar el colmillo jo quan veig algú que pot ser un abusador o agressor ja ho sé. Em puc equivocar, però aprens el codi, hi ha un codi en el món dels agredits.
Segueix-nos per saber què passa a la ciutat.
Subscriu-te gratuïtament al WhatsApp, Telegram i butlletí electrònic. I pots seguir-nos a Facebook, Twitter, Instagram i TikTok.